4. JANUAR
Godmorgen, her er Paul Cunningham i kontrollsenteret. Klokken er 6. 03.
Det er nøyaktig 32 minutter og 21 sekunder til oppskyting.
Hver melding fra oss innledes med en fem sekunders lang tone.
Våre pressemeldinger kan hentes ved informasjonsvognen.
I øyeblikket melder alle systemer klar, og alle lys er grønne.
8 timer og 5 min før oppskyting ble avfyringsrampe 39 ryddet -
- og vi begynte med påfylling av flytende brennstoff.
4timer og 30min før oppskyting ble oberst Charles Brubaker -
- oberstløytnant Peter Willis og kaptein John Walker vekket.
De fikk en siste legeundersøkelse og ble erklært i fin form.
Besetningens frokost besto av en halvgrapefrukt, 280gr kjøtt -
- 340gr appelsinjuice, to egg og en toast.
Besetningen er nå i gang med å gjøre seg klar til å gå ombord.
Det er 30 minutter til utskyting og nedtellingen fortsetter.
- God morgen, mine herrer. - Kommer vi for sent?
- Det var stor trafikk. - Dere er da i godt humør.
- Har dere tatt EDS-prøven? - Den er nesten ferdig.
- Skal vi gå ombord? - Om et øyeblikk.
Jeg er ikke så flink til dette. Har kjent dere, særlig Brubaker -
- i en god stund.
Det dere er i ferd med å utføre har jeg brukt livet mitt til...
Dere skal vite at jeg føler, at alt det jeg har jobbet for -
- har en mening i dag, og jeg er stolt. Stolt av programmet -
- stolt av at jeg har kunnet gi mitt beskjedne bidrag -
- og stolt av dere.
Jeg vil be dere å ta med denne Bibelen fra meg...fra oss alle.
- Horace, jeg finner ikke ord. - Så ti stille til en forandring.
Takk. Det er en stor ære å ta den med.
Mine herrer, Mars venter.
Her er kontrollsenteret. Det er 21 minutter til oppskyting.
Besetningens hustruer blir fløyet til Houston etter oppskytingen.
God morgen, kongressmedlem Peaker. Vi har reservert plass til Dem -
- ved siden av visepresidenten.
Han kan være her hvert øyeblikk.
Idioten tror vel at de utsetter oppskytingen for hans skyld.
- Noen burde snakke med ham. - Jeg håper De sitter godt her.
Vi vil forære Dem denne kikkerten som et minne om denne dagen.
Nydelig. Se, Emily. Datoen og Capricorn 1-emblemet i gulltrykk.
- Meget pen. - En kikkert til min kone også.
- Hva behager? - Glem det, Hollis.
- Jeg sa, en kikkert til min kone. - Det trengs ikke.
- Ta min, Emily. - Vi har bare et begrenset antall...
Unnskyld, jeg hørte ikke. Vil du være så snill å gjenta det?
Alt i orden. Jeg henter en kikkert til.
Meget omtenksomt.
Her er kontrollsenteret. 15 minutter til oppskyting. Alle lys er grønne.
Romskipet er i øyeblikket på ekstern strømforsyning.
Det går over til intern forsyning 50sek. før oppskyting.
Sporingsstasjonene melder om gode mottakerforhold.
I tilfelle nødlanding er USS Kitty Hawk i beredskap -
- 350 sjømil syd-sydøst av Bermuda.
God dag, Emily. God dag, Hollis, hyggelig å se deg.
- Hollis, hvordan har du det? - Utmerket, herr visepresident.
- Hvordan har presidenten det? - Fint, Hollis.
Han beklaget dypt at han ikke selv kan overvære oppskytingen -
- men han er oppholdt av presserende oppgaver i Washington.
- Som å bli gjenvalgt? - Herr visepresident -
- jeg håper De sitter godt. Vi vil forære Dem disse kikkertene -
- til minne om denne dagen.
Mange takk.
- Hva heter du, unge mann? - Mark Hughes.
Du lærer fort. Du vil nok bli til noe.
10 minutter til oppskyting.
- Trinn 1 er grønt. - Trinn 2 er grønt.
Feilsøkersystem på 2. panel.
Capricorn 1, både TARS og FFS lysergrønt.
Dere går over til inertistyring.
- Vi er klare til å lukke luken. - Siste sjanse til å stikke av.
Horace, er Mars den røde eller den grønne?
24 mill. dollar for å sende gærne folk ut i rommet.
Oberst Brubaker har avsluttet EDS-prøvene.
Alle systemer melder klar, alle lys er grønne.
Dr James Kelloway, leder av Marsflyvings-programmet -
- er i kontakt med besetningen.
Sjekk av landingsmodul.
- Capricorn 1, dere har intern strøm. - Bekreftet, Houston.
Sluttsjekk av fartøyet.
Trykket er på 45,2.
- Bru, dere må bli med meg. - Hva fanden mener du?
- Det er ikke tid til forklaring. - Er du ikke riktig klok?
Dette er en nødsituasjon. Vennligst bli med meg. Nå!
Her er kontrollsenteret. Sluttsjekk avsluttet. Servicearmen svinger -
- vekk fra fartøyet.
Trykket er på 45,2.
Besetningen har avsluttet siste sikkerhetssjekk.
50 sekunder før oppskyting blir avfyringsraketten aktivert.
Værmeldingen melder om spredt skydekke.
Alle lys er grønne. Det er 3min og 6 sekunder til oppskyting.
Den automatiske avfyringsprosedyren er innledet -
- og fortsetter til 50 sekunder før oppskyting.
Trykket er normalt.
Ett minutt og 30 sekunder igjen. Sikkerhetssjekken er avsluttet.
Alle systemer melder klar.
Redningstårnet vil i nødstilfeller fjerne kommandomodulen -
- fra selve raketten og endre rakettens kurs i 3 km høyde.
Det er den store, hvite greia der borte. Du kan ikke overse den.
Her er kontrollsenteret. Oppskyting om ett minutt.
Alle lys er grønne.
Avfyringsraketten går over til intern strøm nå.
30 sekunder til oppskyting. Alle lamper lyser grønt.
Oberst, De og Deres menn kan skifte til mer bekvemme klær.
Det er 18 sekunder til oppskyting.
15 sekunder.
10 sekunder. 9... 8... tenning...
... 6... 5... utvendige rakettmotorer...
... innvendige rakettmotorer... 1... null... utskyting innledet...
Fartøyet har lettet.
Fartøyet er på rett kurs.
Bra gjort, Capricorn.
Første trinn atskilles om 30sek. Utvendig motor slukkes om 10sek.
Utvendig motor slukket Etter 2 minutter og 29 sekunder.
Klar til atskillelse, Capricorn.
Fem ... fire ... tre ...
... to ... en ...
Klar til atskillelse.
Vi foretar atskillelse av første rakettrinn.
Tenn andre rakettrinn.
Andre rakettrinn har blitt tent.
Flyvehøyden er 70km og hastigheten er 9 700km i timen.
Herr visepresident, du må hilse presidenten fra meg.
Med fornøyelse, Hollis.
Jeg håper han løser de problemene som holdt ham vekk herfra i dag.
Pent sagt, Hollis. Presidenten blir nok glad for din støtte.
Presidenten ville få mer av min ydmyke støtte -
- hvis han så mer velvillig på romprogrammet.
- Presidenten er for programmet. - Jeg er for mange ting.
Også min kones bridge- selskaper. Det er ikke det samme som støtte.
Hollis, mange mennesker mener at vi har problemer nok på jorden -
- som bør løses, før vi øser millioner av dollars ut i rommet.
Og mange mener, at det viktigste er å bevare en ledende rolle i verden.
- Det var hyggelig å se deg, Hollis. - Fornøyelsen var på min side.
Her er kontrollsenteret. Det har Nå gått 2 timer og 16 minutter -
- og romskipet er nå i kretsløp meden laveste høyde på 220km.
Kontrollsenteret er i konstant kontakt med besetningen.
- Velkommen, oberst Brubaker. - Jeg vil vite hva som foregår.
- De skal få en forklaring. - Jeg vil ha den her og nå!
Det høres nok rart ut, men vi arbeider for samme sak som deg.
Vær vennlig og vente her.
Dere vil vel gjerne vite hvorfor jeg hentet dere hit.
- God morgen. - Hyggelig å se deg, Dr Kelloway.
Det skjedde noe pussig på vei til Mars.
Sett dere ned alle tre.
Nå skal dere høre.
Først vil jeg si at hvis det fantes andre muligheter -
- bare skyggen av et annet alternativ -
- ville jeg gi hva som helst for ikke å være sammen med dere nå.
Bru, hvor lenge har vi kjent hverandre?
I seksten lange år.
Seksten år.
Du var bare barnet.
Jeg hadde svette håndflater og var dødsens alvorlig.
Jeg hadde en drøm om å erobre rommet og alle ristet på hodet.
Men du sa "ja".
Da du fortalte meg Kay var gravid, gikk vi ut og drakk oss fulle.
Og da Charles ble født, drakk vi oss fulle igjen. Vi to.
Kaptein Fantastisk og Den Gale Lege ville fly ut til stjernene.
Og bartenderen mente vi hadde fått nok. Seksten år.
Men så satte Armstrong sin fot på månen -
- og vi gråt av stolthet.
Willis og Walker kom til på det tidspunktet, to lovende glupinger.
Dere så på meg med min strykefrie skjorte og min avholdte regnestav.
Og selv dere ble grepet av vårt prosjekt.
Jeg husker Glenns første kretsløp i Mercury.
De satte opp TV- skjermer på Grand Central Station -
- og titusenvis av mennesker glemte helt å bli med toget.
Da Apollo 17 landet på månen, ringte folk til TV- stasjonene -
- og klaget, fordi man avlyste en reprise av "Lucy Show".
Hadde det enda vært nye episoder, men gamle repriser...!
Så begynte man å snakke om hvor dyrt det var. Kunne man ofre -
- 20 mill på å fly ut i rommet? Hva med kreft og fattigdom?
Hva koster en drøm? Kan man sette pris på en idé?
Vet dere hvem som overvar opp- skytingen i dag? Ikke presidenten.
Visepresidenten.
Visepresidenten og hans lubne kone.
"Presidenten var opptatt."
Han var ikke opptatt. Han var bare litt redd.
For to måneder siden la han bena opp på skrivebordet -
- og sa: "Jim. Gjør en god jobb."
"Jeg har Kongressen på nakken."
"De vil skjære bort romprogrammet. Vi har ikke råd til flere bommerter."
"Gjør en god jobb. Jeg ønsker deg hell og lykke."
Og så sender han meg sin skinnhellige visepresident!
Så etter alle de håpene og alle de drømmene -
- sitter han der foran det amerikanske flagget og sier -
- at vi ikke har råd til en bommert. Og hva skjer så? En bommert.
En førsteklasses, vaskeekte, amerikansk bommert!
Con-Amalgemate leverer romdrakter til en pris de selv tjener bra på.
Alle er glade. Con-Amalgemate tjener penger, vi får romdrakter.
Men de tjente litt for godt på den handelen.
Vi oppdaget for to måneder siden at romdraktene var for dårlige.
Dere ville alle tre vært døde innen tre uker.
Så jeg må avlyse Mars-landingen. Kongressen griper sjansen.
Presidenten beholder stolen sin og vi mister vårt romprogram.
Seksten års bortkastet arbeide.
Det var talen min. Nå kommer sannhetens øyeblikk.
Bli med meg. Jeg skal vise dere noe.
Gjennom denne døren går jeg inn på et annet område. Om dere blir med -
- skal dere få se litt mer, og jeg skal svare på spørsmålene deres.
Bli med meg.
Tror du virkelig du kan slippe unna med dette?
Det er en sjanse jeg må ta. Kanskje bare en liten sjanse.
- Hvem har kjennskap til dette? - Nesten ingen.
Houston får alle signalene deres fra det ekte romskipet.
Også stemmene deres, som vi tok opp under øvelsene deres i simulatoren.
De vet ingenting. Dere skal bare hjelpe oss med -
- TV-overføringene under flyvingen og landingen på Mars.
- Kun TV-overføringene. - Er det det hele?
Kun TV-overføringene?
Vi omprogrammerte romskipets computer, så kursen avviker 320 km -
- ved tilbakekomsten til Jorden. Vi flyr dere til en øy nær landingen.
Derfra blir dere med helikopter fløyet ut til romkapselen -
- og brakt ombord i den.
Redningskorpset bruker minst 1 1/2 time på å komme til landingsstedet.
Innen den tiden er dere i kapselen. Det første redningskorpset -
- vil finne dere i kapselen og ta dere ut av romskipet.
- Du har tenkt på alt. - Jeg kan bare håpe.
Du er sikker på at vi vil samarbeide, ikke sant?
- Nei, det er jeg ikke. - Hva så, om vi sier nei?
Det vet jeg ikke. Ikke si nei.
Når får vi vite at dette er skjult kamera?
Tror dere at jeg liker dette? Å stå i disse sinnssyke kulissene -
- å snakke om båndopptak og signaler og en øy 320 km unna?
Jeg kan heller ikke fatte det. Men det betyr så forbannet mye for meg.
Jeg tror det er verdt det. Jeg er ikke engang sikker på det.
- Jeg tror jeg må kaste opp. - Det løser jo alle problemer.
- Hvilke problemer løser dette? - Å holde en viktig drøm i live.
Før dere begynner å moralisere, så prøv å se dere om.
Se på hva vi har oppnådd, og hvor mye mer vi kan oppnå.
Se på hva vi har betydd for landet. Alle gir pokker i alt i dag.
Folk har sikkerhetslåser på dørene og gjemmer seg under sengene sine.
De tør ikke å slå på TV av frykt for hva de vil komme til å se.
De har ikke noe å tro på. Vil dere avsløre denne saken?
Gudene må vite hvordan det vil påvirke folk. Jeg er så lei av det.
Hva skal jeg stille opp med? Jeg klynger meg til håpet som alle andre.
Vil dere være skyld i -
- at folk får enda en grunn til å oppgi håpet? Vel, vær så god.
Dette er bare praktfullt. Hvis vi spiller med -
- og lyver vettet av oss, verner vi om sannheten og idealene.
Men hvis vi sier nei til dette stuntnummeret, går landet i hundene.
- Du argumenterer godt, Jim. - Nei, du vrir på ordene mine.
- Ikke nedverdiger deg selv. - Ikke nedverdiger romprogrammet.
Jeg tror ikke USA bryter sammen om vi avlyser en romferd.
- Du vet at det ikke er så enkelt. - Nei, det vet jeg ikke.
Hvis vi kan holde liv i en drøm -
- ved å bli alt det jeg avskyr, er den ikke verdt å holde liv i.
Sånt må du ikke si, Bru.
Hva fanden er det du innbiller deg? Jeg synes ikke dette er riktig.
- Alt dette er drittpreik. - Du er nødt til å hjelpe til.
- Hva vil det si? - Du er nødt til å hjelpe til.
- Og hvis jeg ikke vil? - Ikke treng meg opp i et hjørne.
Du er vanvittig. Er du klar over det?
Du har hentet oss inn i et galehus og du vil ikke tvinges i et hjørne.
Familiene deres...
- Hva med familiene våre? - Dere er nødt til å hjelpe til.
Dere er nødt til å hjelpe oss. Det er ikke opp til meg lenger.
Det står mer på spill enn bare et par gale vitenskapsmenn.
Det er mennesker med stor makt, som har meget å tape.
Det er voksne mennesker. Det hele er i hendene på voksne mennesker.
- Hva med familiene våre? - De flyr alle hjem i samme fly.
- Dette mener du ikke...? - For Guds skyld, Bru. Ikke press meg.
- Svar meg, din djevel! - De er alle i samme fly, for fanden.
Det er en bombe ombord i flyet.
Hvis jeg ikke melder grønt lys, eksploderer flyet! Forstår du det?
Det behøver ikke å skje noe. Dere er nødt til å hjelpe.
Det hele har løpt løpsk. Det har blitt for stort.
Du ville ikke gjøre det.
Si, at du ikke ville gjøre det.
Det kan jeg ikke si, Bru.
Denne kaffen er grusom.
- Så ille er den da ikke. - Jo, det er den.
- La være å drikke den da. - Jeg pakker alltid ting opp.
Plukker plasten av tannglasset og tar såpen ut av papiret.
Selv på toalettet er det et papir- bånd med en beskjed fra hotellet -
- at papirbåndet sitter der for å beskytte meg.
Hvis jeg sover for lenge kommer stuepiken og pakker inn meg også.
- Det gjør ikke meg noe. - Til slutt glemmer man hvor man er.
Ingen kan se forskjell på et motell i Houston og i Cincinnati.
Værelsene er like, heismusikken er lik, selv de oversminkete damene -
- i kaffebarene er like. Vet ikke hvor man er før man ser en avis.
Det gjør ikke meg noe.
Ikke meg heller, hvis jeg var sammen med en jeg var glad i.
- En som jeg kunne dele det med. - Tullprat.
- Du er så fordømt kynisk. - Nei, men opplegget ditt er tamt.
Ta f.eks. Liz Haller, det var vel under primærvalget i California.
Da brukte du den med at dere var vitner til historiske begivenheter.
- Litt bedre enn såpepapir. - Du vil vi skal hoppe til køys.
- Ja. - Du aner ikke hva oppriktighet er.
- Ikke hvis det kommer fra deg. - Fint, jeg er ikke som deg.
Jeg har penere ben.
Jeg gir opp.
Ikke gi opp så raskt. Prøv en annen stil.
- Hvilken stil foretrekker du? - Noe i retning av...
"Jeg vil være sammen med deg". Er bedre enn et meningsfullt liv sammen.
- Jeg vil være sammen med deg. - Vær sammen med deg selv.
Jeg beklager at dere har måttet vente utenfor hele dagen.
Jeg kan ikke si dere annet enn at jeg er spent og stolt.
Alt går tilsynelatende glatt. Dr Kelloway ringte og sa -
- at Bru og de andre er ved godt mot.
Hvordan påvirker dette dagliglivet?
Godt spørsmål.
Barna går på skolen som de pleier, og vi prøver å leve normalt.
Det var alt jeg hadde å si. Takk for at dere kom.
Jeg kom bare ut å for å hilse på dere og nå går jeg inn igjen.
16. MARS
Dr Bergen.
- Ja, Elliot. - Har du tid et øyeblikk?
- Jeg har et problem. - Føler du deg ikke bra?
Jo, det er computermålingen.
- Hva er det med den? - Det er noe jeg ikke kan forstå.
- Kanskje jeg kan hjelpe. - Jeg håper det.
Jeg kjørte en kontroll av overføringen på egen hånd...
- Jeg liker din store pliktfølelse. - Målingen viser at TV-signalene -
- kommer inn før signalene fra romskipet, som om de er nærmere.
Umulig, det må være noe galt med utstyret ditt.
- Jeg sjekket konsollen, Dr Bergen. - Hvilken konsoll brukte du?
- Konsoll 36. - Der har vi forklaringen.
Vi har hatt trøbbel med kretsløpene i nr 36. Jeg skal få den reparert -
- og takk for at du fortalte meg om problemet. Du viser initiativ.
14. MAI
Det har nå gått 131 dager, 4 timer og 15 minutter av romferden.
Det er fem minutter til landing. Besetningens hustruer er ankommet.
Om få minutter skulle vi motta signaler fra romskipet.
Signalene bruker 21 minutter på å nå fra Mars til Jorden.
Vi kan ikke kommunisere med Capricorn 1, og det vi ser -
- skjedde faktisk for 21 minutter siden.
Vi skifter frekvens.
Her er Capricorn 1. Landingsmodulen er frakoblet.
Jeg har visuell kontakt med kommandomodulen på babord side.
Delta V brenntider 3,3 sekunder.
Vi vil snart høre fra kommandomodulen.
Bare vent.
Fem minutter etter landing ringer det rasshølet til Price -
- og forteller meg hvor tilfreds presidenten er.
I følge våre data er deres høyde 3,5 km, nedstigningsvinkel 20 grader -
- og høydetap 15 meter i sekundet.
10 sekunder.
9 ... 8 ... 7 ... 6 ...
5 ...
4 ...
3 ...
2 ...
1 ... 0 ...
Her er Capricorn 1.
Vi har landet.
- Ja... - Visepresident Price er i telefonen.
Hallo, herr visepresident.
Ja, er det ikke fantastisk? Et stolt øyeblikk for alle amerikanere.
Si til presidenten at det er pent av ham. Det er jeg glad for.
Takk. Hils Deres søte kone fra meg.
Ja...
Farvel.
Rasshøl.
- Kelloway, jeg må snakke med deg. - Hva er det, Elliot?
Det er noe jeg ikke forstår.
Jeg er ikke sikker, men målingene viser det. Jeg snakket med Bergen -
- og han sa at konsollen var i uorden. Jeg må be deg ta en titt.
- Hvilken konsoll bruker du? - 36.
Det stemmer, vi fikk reparert den konsollen.
- Jeg får samme målinger som før. - Hva slags målinger?
Jeg kjørte et kontrollprogram, og det gir helt andre verdier.
- Du kjørte ditt eget program? - Ja, sir...
Og jeg tror ikke at feilen ligger i konsollen.
Vi avbryter den og får den sjekket. Takk for at du sa fra.
Det var da så lite.
Her er kontrollsenteret. Besetningen i landingsmodulen fikk grønt lys -
- for den første landing på Mars. Pga den store tidsforskjellen -
- medbringer besetningen en tale på bånd fra presidenten.
Vi aktiverer kameraet.
Houston, dere skulle ha bilde nå.
Jeg er ute av luken.
Jeg er på stigen.
Romdrakten fungerer. Stigen står fast.
Jeg er tre trinn fra overflaten.
Jeg er to trinn fra overflaten.
Jeg er på nederste trinn.
Nå setter jeg foten på overflaten.
Klar til slow-motion.
Jeg tar dette skritt på fredens vei i menneskehetens navn.
Slow-motion.
Jeg er på overflaten.
Jeg begynner å gå.
Overflaten er fast og sikten er god.
Jeg går mot kamera.
Jeg har fast fotfeste.
Overflaten virker porøs. Jeg tar opp kamera nå.
Jeg har kamera.
Bildet vil bli litt urolig nå.
Overflaten er fin.
Houston, jeg setter ned kamera.
Klippene virker meget porøse.
Houston, jeg er ute av luken.
Jeg er på stigen.
Klar til slow-motion.
- Jeg går ned på overflaten. - Kjør i slow-motion.
Jeg er på overflaten.
Vi planter flagget i overflaten.
Denne planet er ikke USAs eiendom, den tilhører alt folk på Jorden.
Vi håper vårt besøk vil øke forståelsen mennesker i mellom.
Nå skal Walker starte båndet med presidentens tale.
Jeg hilser mennene ombord på Capricorn fra deres medborgere.
Og fra alle Jordens innbyggere.
Dere er langt borte. Lyset bruker tyve minutter på å nå ut til dere.
Man kan ikke si bare lyset, men også tiden.
Dere er i en annen tid enn oss.
I fremtiden. Vi blir aldri mer de samme.
For dette øyeblikket har fått alle mennesker i verden til å forstå -
- at vier en del av en planet, som er en del av et system -
- som er en del av universet. Vier en liten, virksom rase -
- som rommer smålighet, men også rommer åndfullhet.
Vi vet hvor onde vi kan være. Nå har dere -
- besetningen på Capricorn 1, vist oss hvor fantastiske vi kan være.
Dere har vist oss hvor høye mål vi kan nå.
Dere har overskredet den siste, store grensen.
Og dere har vist oss hva vi er. Mennesker...
Med forskjellige hudfarger, religioner og ideologier -
- men dog et enkeltfolk.
Dere er den innerste sannhet i oss. Dere er vår virkelighet.
Vi vil aldri svikte dere. Vi vil være dere evig takknemlige.
Jeg har bestemt meg for å gi deg en sjanse til å vinne dine 50 tilbake.
- Jeg har ikke lyst. - Åtte baller, 5 dollar pr spill.
Jeg mener det alvorlig.
- Jeg også. Du kan begynne. - Du er full.
- Det er derfor jeg har det så bra. - Jeg trenger en drink.
Bak den strykefrie skjorten har selv du et hjerte.
- Du sa jeg kunne begynne. - Jeg var full.
- En tøff dag på kontoret? - Jeg orker ikke snakke om det.
- Brakk du regnestaven din? - Jeg kontrollerte signalene mine.
Tallene stemte aldeles ikke, og Dr Bergen ble sur da jeg sa det.
Han kalte det en feil i konsollen. Dr Kelloway sa akkurat det samme.
Hva hadde du ventet? En fortjenestemedalje?
De vet vel hva de gjør. De tallene må allikevel være gale.
- Hvorfor irriterer det deg da? - Reaksjonen deres.
De sjekket det ikke opp. De behandlet meg som et barn.
- Hva slags tall var det? - Jeg innrømmer at det høres rart ut.
De signalene kan umulig komme fra et sted 480 km unna.
- TV-signalene. - Jeg ble plutselig edru. Gjenta det.
Telefon til Caulfield.
Ja, det er Caulfield.
Hva behager?
De må snakke tydeligere, forbindelsen er temmelig dårlig.
Hvem?
Jeg forstår ikke hva De vil.
Ring til redaksjonen, så sender de ut en mann og dekker det.
Spør etter redaksjonen. Ja, redaksjonen.
Det var da så lite.
Er det noen som er sultne?
Hvilke undere Amerikas vitenskap frembringer.
Millioner av kilometer fra Jorden kan vi fremdeles bestille pizza.
- Jeg gjør det ikke. - Hva da?
Jeg vil ikke sitte i den i morgen og si til min kone at alt går bra.
Jeg vil ikke gjøre det.
Jeg har forsøkt.
Jeg har to små barn med store, tindrende øyne.
Jeg har alltid sagt til dem at de vil bli stolte av faren sin.
Akkurat som han av dem. Nå skal jeg reise hjem -
- kysse dem og se dem i øynene -
- og si til dem at jeg virkelig har utført dette.
Kanskje er det bedre enn å si til dem at jeg ikke gjorde det.
- Jeg vet ikke hva vi burde gjøre. - Vi har sittet her i månedsvis -
- og fortalt deres løgner videre.
Jeg vil ikke mer.
Hvis vi avslører det hele i morgen på TV-skjermen, hva oppnår vi da?
- Vi vil gi mange folk et sjokk. - Hva får vi ut av å sjokkere folk?
Han har rett. Vi gikk med på dette for din skyld.
Din og våre familiers.
Nå vil du kaste deg ut i en ekte heltedåd.
Og vi blir knust i kampens hete.
Og familiene våre...
- Hva med familiene våre? - Jeg vet det.
Jeg vet det.
- Faen! - Det mest fornuftige ord på lenge.
- Jeg kan ikke gjøre det. - Gi meg Dr Kelloway.
Hvorfor er vi plutselig de onde, og du står for rettferdighet?
Brubaker kan skape problemer i morgen.
- Jeg finner ikke ord. - Jeg gir pokker i det.
Disse menneskene er ubarmhjertige. Våre familier er der ute.
Vi har gått for langt. Vi kan ikke trekke oss nå.
Ingen av oss må avgjøre det alene. Det må være en felles beslutning.
Jeg får ikke svar på et nummer. Kan du se om det er feil på linjen?
Jeg vet godt dere ikke pleier det, men dette er en nødsituasjon.
873 3657. Nei, 3657. Mr Elliot Whitter.
Feil på linjen? Mange takk.
22. JULI
Det har gått 223 dager og 6 timer av romferden. Alle system fungerer.
Denne siste TV-overføringen fra romskipet på deres hjemreise -
- blir en samtale mellom besetningen og deres hustruer.
Først nå er de nær nok Jorden til å kunne føre en normal samtale.
Capricorn 1, her er Houston.
- Houston, har dere bilde? - Ja.
Og vi har tre spente damer som vil snakke med dere.
- Vi vil også gjerne snakke med dem. - Vær så god.
Men husk, denne samtalen er i sannhet rikstelefon.
Jack...
- Det er Betty. - Hvordan har du det, Betty?
- Fint. - Vi kan jo ikke se dere -
- men du høres OK ut.
Jeg savner deg. Det gjør barna også.
Jeg savner dere også, mer enn dere kan fatte.
Peter?
- Det er Sharon. - Du må ikke ringe meg på jobben.
- Har du det bra? - Fint. Hvordan har Sandy det?
Hun skal spille Wendy i skole- teateret. De oppfører Peter Pan.
Du høres så nær ut. Rart å tenke på at dere er langt ute i rommet.
Jeg har også vanskelig for å tro det.
- Bru? - Hei, Kay.
Vi er alle sammen så stolte av deg. Kan du høre meg, Bru?
Ja.
- Jeg stoler ikke på Brubaker. - Hold øye med ham.
- Jeg har en overraskelse til deg. - Hva?
Jeg sa at jeg har en overraskelse til deg.
Charles skrev en stil på skolen som fikk toppkarakter. Vil du høre?
- Bru, kan du høre meg? - Ja...
Få høre.
- Skal jeg kutte forbindelsen? - Ikke for jeg sier ifra.
"Min far." Av Charles Brubaker Jr.
"Min far er langt borte nå. Han flyr til Mars."
"Jeg savner ham meget høyt. Jeg savner ham alltid når han er borte."
"Men jeg er ikke lei for det. Det var jeg alltid før i tiden."
"En dag fortalte han meg at folk ikke bare kan tenke på seg selv."
"Han ville gjøre noe som gavnet alle."
"Jeg vet at det er det han gjør nå."
"Han gjør noe som vil gi alle mennesker et bedre liv."
"Han gjør altså også noe for meg."
"Så selv om han er langt borte er jeg i tankene hans."
"Derfor er jeg ikke lei for det. Derfor elsker jeg min far så høyt."
Kay...
Ja?
Det er noe... jeg vil si til deg.
Bru...
Hva er det?
Ikke ennå.
Jeg vet at du og barna har hatt en tøff tid.
Men dere skal vite... at jeg elsker dere.
Takk Charles fra meg for den fine stilen.
Si til ham at når jeg kommer hjem -
- tar jeg ham med til Yosemite igjen. Akkurat som sist sommer.
Det skal jeg nok. Og du skal vite at jeg elsker deg.
Meget høyt.
Tiden er ute, mine herrer.
Neste gang vi sees, er dere på vei hjem.
Bra gjort, Capricorn.
Er Whitter hjemme? Jeg heter Caulfield.
Elliot Whitter.
Det bor ingen her ved det navnet. Du må ha gått feil.
- Er det ikke leilighet 228? - Jo...
Du har sikkert tatt feil av blokkene. De ligner hverandre.
- Er ikke dette Claridge 4311? - Jo.
Elliot Whitter bor i Claridge 4311 , leilighet 228.
- Gjør du narr av meg? - Jeg har vært her mange ganger.
- Elliot er en venn, og han bor her. - Hør her, hvem du nå er.
Jeg driver å renser min ovn i mitt kjøkken i min leilighet.
- Og det vil jeg fortsette med. - Vent litt. Jeg er ikke gal.
Og jeg er ingen voldsmann. Min venn bor i denne leiligheten.
Fjern foten fra døren min, ellers tilkaller jeg politiet.
Jeg kan bevise at jeg har vært her før. Jeg kjenner leiligheten.
Skal du forsvinne, eller skal jeg tilkalle politiet?
19. SEPTEMBER
Det har gått 259 dager og 14 timer av romferden. Alle system fungerer.
Redningskorpset er i posisjon.
Skipet skulle være fremme ved kapselen 18 minutter etter landing.
Når besetningen blir ønsket velkommen av skipets kaptein -
- blir de ført under dekk til en legeundersøkelse.
I aften deltar besetningen i en festbankett med en spesiell dessert.
En 120 meter høy rød kake, utformet som Mars overflate.
Om 23 minutter og 12 sekunder når romskipet Jordens atmosfære.
Et helikopter venter på øya og flyr dere ut til romkapselen.
Redningsskipet er først fremme hos dere om halvannen time.
Separasjonsrakettens sjekkliste.
- Hvordan går det? - Vi har et lite problem.
- Hva? - De flyr forbi målområdet.
Hvor langt forbi?
- Hele 320 kilometer. - Så langt?
Det vil ta redningsskipet halvannen time å nå frem.
Hold meg underrettet.
Seks...fem...fire...tre...to...
Capricorn 1, her er Houston. Vi har rødt lys for varmeskjoldet.
Capricorn 1, vi har rødt lys for varmeskjoldet. Kan dere høre oss?
Capricorn 1, vi har rødt lys for varmeskjoldet. Hører dere oss?
Dr Kelloway?
Capricorn 1, her er Houston.
Vi har rødt lys for varmeskjoldet. Kan dere høre oss?
Vi har rødt lys for varmeskjoldet. Hører dere oss?
Her er kontrollsenteret. Det ser ut til at det har oppstått et problem.
Vi vet ennå ikke hva som er galt.
Charles, ta med Sandy inn. Charles, gå inn nå.
Charles, jeg sa nål
Jeg har en kort redegjørelse. Deretter kan dere stille spørsmål.
Det må være under nedturen. Noe har gått galt under nedturen.
- Hvorfor har de ikke sagt noe? - Vi får ikke vite hva som gikk galt.
- Hvor fanden er Kelloway? - Og hvor fanden er vi?
Etter 259 dager, femten timer og elleve minutters romferd -
- to minutter og atten sekunder etter ankomst i Jordens atmosfære -
- Lyste kontrollsenterets røde varsellampe for varmeskjoldet.
Vi...
...er døde.
- Vi er døde. - Jeg var en ganske kjekk kar.
Vi prøvde uten hell å få radiokontakt med romkapselen.
Hvis den kom ut av kurs, hvorfor sier de det da ikke?
Og hvis den ikke landet, rev varmeskjoldet seg løs -
- eller fallskjermene foldet seg ikke ut. Iallfall er vi døde.
Varmeskjoldet rev seg løs fra kommandomodulen -
- og varmeskjoldet er kapselens eneste beskyttelse mot varmen -
- under nedflyvingen gjennom Jordens atmosfære.
Romskipet brant opp i løpet av tolv sekunder.
Kelloway holder akkurat nå en tale om hvilke tapre karer ... vi var.
Ord kan ikke uttrykke våre følelser.
Disse menn var en del av en familie -
- i romprogrammet.
Hvis noen ser oss igjen, er det hele avslørt.
De må kvitte seg med oss.
Hermed slutter min redegjørelse.
Har dere snakket med familiene?
Vi har ikke noe valg. Jeg stemmer for å stikke av.
Er noen uenig?
Når ble varmeskjoldet sjekket sist?
Under hele nedturen foretok vi kontrollmålinger.
De viste alle sammen at skjoldet var i orden.
Jeg har ikke snakket med presidenten, men skal det snart.
Presidenten har vært til stor oppmuntring for oss i prosjektet.
Denne oppgaven betydde like mye for ham, som den gjorde for oss.
Tror De at dette betyr slutten for bemannede romferder?
Det vet jeg ikke.
Vi kan ikke nå så langt uten enkelte nederlag.
Derfor er målet ikke mindre verdt.
Så store ofre...
I 1967 hadde vi brannen i Apollo 1.
Men vi ga ikke bare opp, selv om vi var sønderknuste.
Vi fortsatte...
Nå har disse tre enestående menn gitt sine liv -
- i en streben etter nye horisonter for deres rase.
De døde for et mål.
Si meg...
Jeg spør alle dere her, dere må si meg -
- hvordan vi best kan gjøre ære på disse menn.
Ved å oppgi drømmen deres?
Ved å si-
- at det hele var forgjeves?
Dere må gi meg svaret.
- Vi mistet venstre landingshjul. - Prøv å dra inn det andre.
- Vet du hvor vi er? - Nei.
- Hvilken retning flyr vi i? - Vest. Ved kysten dreier vi nord.
Vi skal bare til en by med folk.
En avis. En TV- stasjon. Et sted. Vi må bli sett, få det overstått.
- Det er jeg ikke helt sikker på. - Våre familier tror at vi er døde.
Mon tro, når vi dukker opp, og alle oppdager sannheten...
Mon tro om de blir glade?
Kanskje var det best for dem hvis vi var døde.
Faen ta! Det er ikke mer bensin igjen.
- "Man skal alltid sjekke tanken." - Hva med reservetanken?
Vi er på reservetanken.
Herlig.
Jeg begynner å kretse. Prøv å finne et flatt sted.
Der. Der borte bak klippene.
Kan du lande flyet også?
Flaps ut.
- Vi har havnet på Mars. - Vi har 20 minutters forsprang.
De kan lett se flyet fra luften. Vi har to muligheter.
Å holde sammen eller å gå hver for oss.
Jeg fant overlevingsutstyr.
En flaske vann til hver.
Et nødbluss til hver.
John får lighteren, Peter og jeg deler fyrstikkene. En pistol?
- Jeg skyter meg bare i foten. - Jeg skyter ham i foten.
Du tar kniven.
Hvis noen blir fanget eller ikke orker mer, så avfyr en nødrakett.
Da vet de andre det.
Jeg går mot vest, John mot nord og Peter mot syd. Vi kom fra øst.
Så da vet vi at det er feil vei. Vi har ikke mye tid.
Det er alt for mye å si, så la oss gå.
Hvis noen av oss klarer det...
Har dere hørt den om mannen som ga elefantene klyster?
Takk.
- Har du hørt den? - Fortell den når vi kommer hjem.
Takk Charles fra meg For stilen hans.
Si til ham at når jeg kommer hjem -
- tar jeg ham med til Yosemite igjen, akkurat som sist sommer.
- Det skal jeg nok. - Akkurat der. Kjør det igjen.
...akkurat som sist sommer.
Det skal jeg nok.
Se her, se her, se her, Herr Stokk.
La oss leke med brikke og blokk.
La oss leke med drikke og klokker.
- Se ... blokker. - Ja, der er blokkene.
- Og det er...? - Klokkene.
Først vil jeg lage en brikkestabel. Så vil jeg lage en blokkestabel.
Du kan lage en drikkestabel, og du kan lage en klokkestabel.
Drikke ... og klokker.
Her er en ny lek.
Sokker på drikke og drikker på kokke.
Kokke på klokker på brikker og blokker.
Brikker og blokker på kokker og stokker.
Nå kommer vi til...
...tikke og takke.
Prøv å si dette...
...hr. Stokk.
Klokker på brikker tikker.
Klokker på bakker takker.
Klokker!
Ja visst, Sandy. Fint...
Kikk ... slikk.
Trikk ... tikk.
Treffer jeg Mrs Brubaker? Jeg heter Caulfield.
- Hun tar ikke imot for øyeblikket. - Jeg ringte i morges.
- Hva var navnet? - Robert Caulfield.
Ja, Mrs Brubaker venter deg. Hun er ute på terrassen.
- Mrs Brubaker... - Mr Caulfield. Sitt ned.
Først vil jeg gjerne si at jeg føler så med dere...
Jeg vet det, det er pent av deg. Ikke føl deg brydd ovenfor meg.
Du er redd for å forstyrre meg, og det gjør du -
- men jeg er glad for forstyrrelsen. Du sa i telefonen det var viktig.
Det er kanskje ikke viktig for deg, men det er viktig for meg personlig.
- Du er journalist. - Ja, men dette er ikke et intervju.
Det dreier seg om din siste samtale med mannen din.
Hva med den?
Det høres kanskje rart ut. Du må ikke bli sur på meg.
Like før samtalen sluttet, sa oberst Brubaker noe om en ferie.
Du reagerte som om du ikke forsto hva han mente.
- Hvorfor spør du om det? - Som jeg sa, det er personlig.
- Det er personlig for meg også. - Jeg er ikke ute etter å såre deg.
- Hva angår dette deg? - Ha tillit til meg.
Hvorfor det?
Du stiller gode spørsmål.
Det er en banal historie, og ikke det spor dramatisk.
Bru glemte bare noe. Hvorfor offentliggjøre -
- at Bru tok feil av en ferie, han hadde da viktigere ting i tankene?
Jeg skal ikke offentliggjøre noe. Det dreier seg om en venn av meg.
- Er det noe jeg bør vite? - Hvis jeg visste noe, sa jeg det.
Det betyr ingenting. Bru sa at han gjerne ville til Yosemite -
- akkurat som sist sommer. Men da var vi i Flat Rock.
Det har neppe noen kosmisk betydning.
Mange takk, Mrs Brubaker. Jeg vet du er møkk lei mine dumme spørsmål.
- Nei da. Har jeg hjulpet deg? - Kanskje, får jeg ringe deg igjen?
Ja.
Og det er ingen inni? Er dere helt sikre?
De kan ikke ha kommet langt til fots.
Bare barnematen.
Charles, hold opp. Du vet du erter henne, jeg vet du erter henne -
- og hun vet at du erter henne. Hold opp, eller kom opp derfra.
- Hei, onkel Jim. - Hei, Charles.
Hei, Kay.
- Du ser godt ut. - Takk.
- Vil du ha noe å drikke? - Nei takk.
- Hvordan har barna det? - Fint. Charles er sterk.
Han holder seg for seg selv, men han er sterk.
Sandy vet det ikke.
Det holdes en minnegudstjeneste her i Houston på tirsdag.
Presidenten kommer og holder tale.
Skal jeg få et sammenbrettet flagg?
Jeg vil så gjerne at du deltar.
Jeg vet du har det vanskelig. Jeg føler meg som et uhyre -
- men det ville være bra for alle parter hvis du vil ledsage meg.
- Det er en grusom måte å dø på. - Absolutt ikke.
Da varmeskjoldet rev seg løs var det overstått på fem sekunder.
Jeg vet det høres ufølsomt ut, men han led ikke.
Han døde under et stort oppdrag han mente det var verdt å dø for.
Jeg vet det.
Men jeg syns ikke det var verdt å dø for.
Jeg forstår.
Det gjør meg meget vondt. Jeg har ingen rett til å trenge med på.
Jeg ringer i morgen.
Jim. Jeg blir med.
- Du er en meget spesiell kvinne. - Han var en meget spesiell mann.
Takk.
Onkel Jim, pappa har vært på Mars.
Ja, det har han så visst.
Jeg dehydrerer.
Jeg dehydrerer...
Tegn.
Håndboken sier...
...se etter tegn...
Vann...
Håndboken sier... se etter tegn til vann.
Uttørret elveleie. Tegn...
Sving på elven... Lavereliggende tegn...
Sving på elven...
Her er...
...vann.
I bunnen av et elveleie.
Jeg skal drikke ... vann.
Elizabeth, det er ikke vann her...
Jeg vil ikke dø...
Elizabeth...
Fugler... Elizabeth...
Fugler.
Jeg må til fuglene.
Ja?
Var han alene?
I hvilken retning fra flyet gikk han?
Let bare mot syd og vest. Kall alle tilbake fra nord og øst.
De to andre er mot syd og vest.
- God dag igjen. - God dag.
Kan jeg by deg noe å drikke? Hva skal det være?
En whisky, bar.
Du har ikke funnet noen svar, og du vil nødig trenge deg på igjen -
- men det er noe helt personlig, og du skal aldri plage meg igjen.
Jeg har ikke funnet noen svar, og jeg vil nødig trenge meg på igjen -
- men jeg har et par personlige spørsmål -
- og så skal jeg aldri plage deg mer.
Du leter etter noe og ønsker min hjelp, og jeg vil vite, hva er det?
Du er en meget klok dame.
Jeg drikker for mye. Jeg får ofte problemer fordi jeg snakker for mye.
Noen ganger har jeg en litt for livlig fantasi.
Noe er galt, og jeg vet ikke hva det er. Men tro meg -
- jeg ville aldri såre deg eller din mann, det sverger jeg på.
Hva leter du etter?
Når jeg forteller deg dette er jeg redd for at du vil kaste meg ut -
- og jeg ønsker ikke å bli kastet ut.
Jeg tror ikke at mannen din ville ta feil, selv om han var langt unna.
- Han prøvde å fortelle deg noe. - Hva da?
Hva gjorde dere i Flat Rock?
Ikke noe særlig.
Vi var der bare en dag fordi Charles ble syk.
- Hva gjorde dere den dagen? - Det husker jeg ikke.
Vi tok en rundtur i byen.
Og så...
Jeg kan ikke huske det. Vi tok opp en videofilm.
- Har du den? - Ja.
- Kan jeg få se den? - Ja.
De drev og tok opp en film. Bru ble meget imponert.
Han ante ikke at det tok så lang tid å ta opp en enkelt scene.
Den scenen likte Charles godt. Ellers var han grinete.
Han var syk.
Bru var fascinert over detaljene. Han kunne ikke fatte -
- at noe så iscenesatt kunne se så ekte ut.
Han sa hele tiden, at med en slik teknologi -
- kunne man overbevise folk om nesten hva som helst.
Det var en gang en mann som reiste til Europa.
Det var hans første ferie på lange tider.
Han ser alle severdighetene.
Han morer seg godt.
Men etter en stund vil han ringe hjem.
Hans bror tar telefonen og mannen sier til sin bror:
"Hvordan går det der hjemme?" Og broren svarer:
"Din...din katt er død."
Da sier mannen: "Slik skal du ikke overbringe dårlige nyheter."
"Du skal si det forsiktig."
"Du kan for eksempel si:"
"Katten klatret opp på taket..."
"...og jaktet på ekorn."
"Og den hang fast."
"Vi måtte ringe til brannvesenet, og da de endelig kom -
- klatret brannmannen opp og hentet katten."
"Men på vei ned gled han, og katten falt ned."
"Katten måtte til dyrlegen."
"De prøvde å redde kattens liv."
"De opererte til og med katten."
"Men det var for sent."
"De kunne ikke..."
"...redde katten."
"Sånn skal du si det."
Så spurte mannen sin bror:
"Hvordan har mor det?"
Og broren svarte:
"Hun er ute på taket."
Tok dere den? "Hun er ute på taket."
Tok dere den?
Ja?
Hvem av dem?
Hvilken retning gikk han i?
Brubaker går mot vest. La alle lete mot vest.
Caulfield. Allerede?
- Det var pent av deg å komme. - Jeg tror jeg har noe.
- Skal jeg finne en hudlege til deg? - La meg gjette. George Raft!
- Hvor i helvete har du vært? - Jeg kan lukte en stor historie.
- Jeg snakker alvor. - Det høres spennende ut.
Det er noe galt. De vet at jeg er på sporet og de vil drepe meg.
- Hvem er "de"? - Du vil aldri tro meg.
- Vil jeg ikke? - Hør her: Jeg fikk et tips -
- fra en god venn. Så forsvant han sporløst. Det bor en dame -
- i leiligheten hans. Hun hevder at hun har bodd der i et år.
Eiendomskontoret har kvitteringer fra henne i ett år bakover.
NASA's personalkontor sier at min venn aldri har jobbet der.
Din venn gir deg et tips, og så forsvinner han bare?
Men han har aldri jobbet hos NASA eller bodd i leiligheten sin?
- Hvorfor skulle jeg ikke tro deg? - Noen tuklet med bilen min.
- Den du kjørte i vannet med? - Jeg kunne ikke stanse den.
Kan du bevise det?
Politiet sa... at det var ikke noe galt med den.
- Hvorfor skulle jeg ikke tro deg? - Noen skjøt på meg i går.
- Heldigvis har jeg alibi. - Det er sant!
Hør på meg, og hør godt etter.
Jeg liker deg ikke, Caulfield. Du tror veien til suksess er -
- å finne århundrets scoop. Woodward og Bernstein lagde -
- god journalistikk. De sa ikke at de hadde funnet Patty Hearst.
Eller din fremragende historie -
- om et øyenvitne til morder nummer to i Kennedy- mordet.
At mannen den gang var på en lukket anstalt anfektet ikke -
- Sensasjon-Caulfield.
De fleste journalister bruker lang tid på å undersøke -
- bagateller, som kjensgjerninger. De dekker verdslige historier -
- som kriger og rettssaker og høringer.
Du har aldri tid til noe så nedrig som å dekke en historie.
Din tid går med til tips fra folk som aldri har eksistert -
- med å kjøre bilen i vannet eller bli beskutt av ukjente menn.
Jeg vil nødig forstyrre din stjernekarriere -
- med en banal historie.
Men et tog med propangass har hatt den frekkhet å spore av -
- nær Galveston og en hel by står i fare for å bli sprengt til himmels.
Så det ville være snilt om du sluttet deg til ditt kamerateam -
- som venter på deg i flyet.
- En fin tale. - Ja, ikke sant?
- Jeg kan ikke dra til Galveston. - Jeg hørte ikke.
Hør her... Når en journalist forteller sin redaksjonssekretær -
- at han kanskje er på sporet av en meget stor historie -
- skal redaksjonssekretæren si: "Du har 48 timer, skaff bevis."
"Ellers er du ferdig." Det har jeg selv sett i en film.
- Ta det flyet. - Jeg må følge opp dette.
- Men du vil ikke lette på sløret? - Det høres for vanvittig ut.
Du er ikke vanvittig. Jeg er vanvittig fordi jeg hører på deg.
Og jeg er vanvittig når jeg gir deg 24 timer.
Ikke 48. Jeg har også sett filmen. Det var bare 24 timer.
Ikke rør deg!
Jeg leer ikke et øyenbryn. Hvem fanken er dere?
FBI-agenter. Vi har en ransakingsordre.
- Hvorfor det? - Hold deg i ro.
- Si meg hva dere vil. - Kom og se her.
Bli med meg, Mr Caulfield.
Mr Caulfield, De er dessverre anholdt for besittelse av kokain.
Jeg fatter det ikke.
Dere plantet den der.
De har rett til å tie.
- De har rett til advokatbistand. - Dere plantet det der!
Alt De sier, kan bli brukt mot Dem i retten.
Dere er i ledtog med dem, drittsekker!
Au, det gjør vondt, dere trenger ikke sette på meg håndjern.
Anklagene mot Dem er alvorlige, så ikke motsett Dem arrestasjon.
Det gjør vondt! Jeg fatter ikke dette.
Morn, Caulfield. Hyggelig å se deg.
Det var vel her, Alan Hale sa til Richard Conte...
- James Stewart. - Nå, ja.
"Jeg kan ikke redde skinnet ditt hele tiden. Sjefen er etter meg."
Riktig? Galt! Jeg fikk deg ut av hensyn til arbeidsplassen vår.
Men du er en idiot. Hvis du skulle dekke en brann -
- ville du bare falle inn i flammene og brenne opp.
Det er firmaets bil. Du har sparken. For noen nydelige ord.
Jeg vil si dem igjen. Du har sparken!
- Herlig. - Det er ikke som du tror.
Det gir jeg pokker i, Scarlet.
Du kom ingen vei med ditt snakk om en journalists ensomme lodd -
- eller et meningsfullt liv sammen.
Men når du sier du havnet i fengsel og fikk sparken, da kom jeg løpende.
- Jeg har vondt i hodet. - Du ser forferdelig ut.
- Undersøkte du det jeg ba om? - En arbeidsløs narkoman -
- ringer midt på natten og ber meg finne alt militæranlegg i Houston.
- Pent sagt. Fant du dem? - Ja, men det var tøft.
- Hvor mange? - Ett, White Bluff, en luftvernbase.
- Min far var stasjonert der. - Kaller du det tøft?
Å ringe til sin far klokken ett om natten er tøft.
White Bluff er for stor til det jeg vil ha.
- Hva vil du? - Gå inn i hæren.
- De vraker deg. - Akkurat.
Du har ferten av en historie, hva? Jeg hjelper deg, Gud hjelpe meg.
- Jeg er glad for din hjelp. - Jeg gjør det bare -
- fordi dine historier allikevel er noe møkk.
Bare vær ærlig.
En kopp kaffe før vi hopper til køys?
- Er det bare White Bluff? - Ja.
Bortsett fra en forlatt base fra krigens tid. Jackson.
- Vil du ikke hoppe til køys? - Jo. Hvor er Jackson?
480 kilometer mot vest. Jeg blir snart sur.
- Har du noen penger? - Skal jeg betale deg for det?
- Jeg legger 100 dollar på kommoden. - Gi meg dem nå.
- Forskudd? Maken til innbilsk... - Bilnøklene også.
Hvorfor gjør du alt dette for meg?
- Du er søtere som hjelpeløs. - Tusen takk.
Det var da så lite.
Og Liz Haller som sa at du var fantastisk.
- Etterpå hopper vi til køys. - Muligens.
- Jeg skal bli arrestert igjen. - Avtale.
JACKSON LUFTVERNBASE NEDLAGT 12. DES. 1947
God morgen.
- Morn. - Er du sjefen her?
Ser du det skiltet der? Les det. Les det høyt.
"A & A Jordbruksprøyting"
- Vil du vite hvem jeg er? - Du er sikkert en av A'ene.
- Men hvem av dem, blæra? - Den første.
- Galt. - Kan jeg prøve igjen?
- Den andre. - Galt igjen.
Jeg er begge to. Jeg heter Albain.
Den andre A'en var til sønnen min. Men han likte ikke å fly.
Han var pervers, så jeg tok hans A. En av sjefene? Jeg er begge to.
- Jeg heter Caulfield. - Det er ikke min skyld.
- Hva koster en sprøyting? - 25 dollar.
- Jeg vil leie et fly. - Det blir 100 dollar.
- Du sa 25. - For å sprøyte en avling.
Men du har ingen avling, så du er ikke fattig, og du er pervers.
- OK...100. - 125.
Du sa ja til 100 for fort, så du har råd til 125.
- Hvor vil du hen, blæra? - Jeg må finne en forsvunnet mann.
- Ned med knollen så jeg kan se. - Hvorfor sitter ikke du forrest?
Kan du fly? Derfor sitter jeg bakerst, ned med knollen.
- Hva fanden gjør vennen din her? - Han har gått seg vill.
- Er han bankraner eller noe? - Nei.
Hvis vi finner ham, vil jeg ha en tredjedel av byttet.
Hold knollen nede!
Tror du vi bør fly i en annen retning?
Se der borte.
Helikoptre. Jeg har sett dem her de siste par dagene.
- Følg etter dem. - Hvis jeg kunne se dem.
De lander der borte.
Han må være der inne. La oss gå ned.
- De har skytere, gutten min. - Hva med din tredjedel av byttet?
- Halvparten. - OK.
Ned med grauthuet.
Dra i håndtaket ved føttene dine når jeg sier ifra.
Nå!
Perverse tullinger. Husk, jeg skal ha halvparten.
Mine damer og herrer. Mrs Brubaker, Mrs Willis, Mrs Walker.
Kjære medborgere. Jeg er her -
- for å tale om fullendte håp og om knuste drømmer.
Charles Brubaker, Peter Willis og John Walker forlot denne jord-
- for å følge sine drømmer for åtte måneder siden.
De vendte aldri tilbake.
Deres drøm fikk lov til å blomstre fordi den fikk støtte -
- fra millioner av mennesker over hele Amerika.
I en tid hvor kynisme var en nasjonal epidemi -
- ga de oss noe vi kunne være stolte av.
Det er en drøm som ikke bør dø.
En nasjon bygget på ånden fra dens folk.
Et bevis på nasjonens verdi er dens evne til å stå sammen i krisetider.
Den eneste grensen for våre evner settes av våre egne håp.
Disse tre menn minnet oss om uendeligheten i våre håp.
I et kort øyeblikk ganske nylig -
- var vi alle ett folk.
Vi følte alle håp.
Vi var alle litt større om litt mer stolte.
Vi følte alle den samme angst og den samme oppstemthet.
Disse tre menn brakte oss sammen. Da vi sto sammen -
- var ingen mål uoppnåelige.
Om vi strakte oss mot dem i fellesskap.
Vi kan aldri selv -
- få uttrykt vår takknemlighet for disse mennene -
- for de er ikke lenger iblant oss.
Men vi kan ære deres minne...